Gester er alt jeg har.
Jeg kan ikke bruke ord, for tungen min er lang og flat,
og er derfor et lite effektivt redskap til å lage kompliserte flerstavelseslyder med.
Og det er derfor jeg er her nå
og venter på at Denny skal komme hjem,
mens jeg ligger i en dam jeg selv har laget.
Enz!
Enzo?
Jeg hører bekymringen i stemmen hans.
Hva skjedde, kompis?
Å, Enz.
Jeg kjenner lukten av dagen på ham.
Motorolje og bensin og grillet kylling.
Kan du reise deg, kompis?
Jeg er her, kompis.
Greit.
Om jeg bare kunne snakke,
skulle jeg sagt at han ikke skal være redd.
Jeg så en dokumentar om Mongolia på TV en gang.
I Mongolia tror de at når en hund har levd livene sine som hund,
blir han menneske i neste inkarnasjon.
Jeg er her, kompis.
Der er han.
Jeg skjønner at jeg kommer til å miste alle minnene og opplevelsene mine.
Men jeg har en plan.
Jeg skal prøve å prente det jeg vet inn i sjelen min,
bære det med meg så dypt i lommene til min eksistens
at når jeg åpner øynene og ser de nye hendene mine,
så vet jeg det allerede.
Der er Enzoen min.
Jeg skal være klar.
Jeg skal huske det.
Han valgte meg blant en haug valper.
En sammenflettet masse av poter og haler.
Han stakk innom gården på vei hjem fra banen i Yakima.
Allerede da visste jeg at jeg ikke var som andre hunder.
Sjelen min føltes bare mer... menneskelig.
Denne. Absolutt denne.
Kullets beste. - Hun sa alltid det.
Vent nå litt. Vi vurderte å beholde den.
Han sa alltid det også.
Hvor mye?
Sånn fikk jeg det første glimtet av resten av livet mitt.
KUNSTEN Å VÆRE MENNESKE Released on www.Danishbits.org
Tony! Denny er her.
Bare vent.
- Visste ikke at du skulle få deg valp. - Ikke jeg heller.
Så et skilt på veien, og noe stakk meg.
Ikke sant, Enzo?
"Enzo"? Som Ferrari, mener du? Kjempekult.
Du kan ikke ha hund, du er aldri hjemme.
Du vil ødelegge øyeblikket, du. Bestevennen vår vil ødelegge øyeblikket.
Jeg tar ham med på tur. Han kan være lykkebringeren min.
Kommer du på konserten i kveld? Vi åpner for The Scoffs på The Dive.
Han kan ikke. Han har en ny valp å ta seg av.
Ser du? Han bringer lykke allerede.
Jeg fikk telefonen i morges. De trenger en ekstra sjåfør.
Ja, da. Jeg legger et adgangskort ved inngangen.
Greit. To adgangskort.
Hvem er han nå igjen?
Ja.
Jeg likte det nye hjemmet mitt.
Det manglet bare gress, men jeg kom nok til å klare meg.
Enzo, nei! Don, jeg må ringe tilbake.
Og... vær så god.
Greit, kompis. Sett i gang.
Denny virket uvanlig interessert i dovanene mine.
Kom igjen.
Klart du gjorde.
Greit, kompis.
På tide å hoppe til køys. Stor dag på løpet i morgen.
Så vær flink gutt.
Sov litt.
Greit.
Senere fikk jeg vite at det het TV.
Og med tiden skulle den lære meg mye om menneskeatferd.
Men den kvelden føltes den som et vindu mot en ny verden.
Liker du det?
Likte det?
Nei, jeg elsket det.
Høyre fot på gassen.
Forsiktig inn i svingen.
Og enda bedre var det å være med til selve løpet.
Denny!
- Se! - Det er en valp.
Dennys leilighet var hjemme, men dette...
Det var her jeg virkelig hørte til.
Det var mer spennende enn jeg kunne ha forestilt meg.
- Hva synes du, Enzo? - Jeg syntes det var himmel på jord.
Hva het han?
Denny Swift. Bil nummer 96.
Han underviser for meg av og til, når han trenger penger, men tro meg,
guttungen er en uslepen diamant.
Varmen fra banen, den heseblesende farten og presisjonen til pitcrewet...
Alt var utrolig for meg.
Han drev med Formel 3 et år. Ble ansatt av Zip Simones Audi-program.
Begynte å skape seg et navn, men så gikk Zippy konkurs. Så mistet han bilen.
Mener du alvor med å starte et lag, er han rett mann.
Han har ligget nesten en hel runde bak hele tiden.
Det gjelder ikke å ha tyngst fot. Det handler om intuisjon.
Denny var den første som byttet til regndekk.
Kom bort hit.
Se på dette.
Så lenge jeg har drevet med løp, har jeg aldri sett noen som Denny på våt bane.
Minner meg om det de sa om Senna: "Når det regner, regner det ikke på ham."
Og når han vant, følte jeg at jeg hadde sett noe stort.
Første løp.
Hva synes du? Likte du det?
Har du et øyeblikk?
Jeg vil at du skal møte Sean Wright.
Hei. Denny Swift.
Han solgte teknologifirmaet sitt for et enormt beløp,
og nå vil han kaste bort alt på GT-løp.
Jeg tror jeg har lest om deg.
Litt av en seier i dag.
Kan du kjøre sånn for ham?
Sett meg på prøve.
Det første året var som en tåke.
Få se.
Jeg vet at ingen har en perfekt barndom, men jeg vil hevde at min nesten var det.
Denny kjørte løp for Wright på heltid og tok meg med når han kunne,
som et firbeint medlem av pitcrewet.
Enz, går det bra?
Det gikk bedre enn bra.
Kjør! Det er klart!
Kall det skjebnen eller flaks. Jeg visste bare at jeg skulle være hunden hans.
Denny sa alltid
at de beste førerne konsentrerer seg om øyeblikket.
Ikke fortiden eller fremtiden.
Gå og ta den!
Ettertanke må komme senere.
Derfor filmer førere alle trekk med kameraene i bilen.
Jeg må snu tidligere. Må bli bedre i den svingen.
Jeg lærte så mye av ham om balanse, forventninger, tålmodighet.
Bilen kjører dit øynene ser.
Og jeg fantaserte om at jeg også en dag kunne kjøre.
Gratulerer med en utrolig seier i dag. Ikke et lett løp på noen måte.
Jeg tar sjanser.
Seieren var din fortjeneste. Han har ikke nevnt deg.
Du er for god for ham, Denny. Du må få egne sponsorer.
Ja, kanskje.
Førerne mine ser på meg som en leder... - Skru av klovnen og sett på Mariners.
Jeg hørte ofte Denny gjenta et uttrykk:
"Ingen løp har blitt vunnet i første sving,
men mange har blitt tapt der."
Bare du og jeg, Enz. Alltid.
...og så akselerere.
Ingenting var viktigere for oss enn billøp.
Det var bare et tidsspørsmål
før Denny nådde målet om å kjøre Formel 1 i Europa.
Kom igjen!
Og hele verden ville se ham slik jeg gjorde.
Fans overalt kom til å elske ham.
Seierne hans kom til å bli legendariske.
Navnet hans ville bli nevnt sammen med de beste i sporten.
Men inntil videre var han kun min mester.
Og så kom hun.
- Det var flott. - Ja.
Hei.
Enzo, dette er Eve.
Hei, Enzo. Hvordan går det?
Førsteinntrykket av Eve var like sammensatt som luktene i lufta.
Jeg liker ikke egentlig hunder.
Et sammensurium av grønnsaker, sjampo og feromoner.
Han er mer som en person enn en hund.
Denny likte åpenbart måten hun stelte seg på.
Hun badet sikkert hver dag.
Stirrer han alltid på folk sånn?
Om han liker dem.
Er du kokk, eller?
Nei, jeg underviser i engelsk som andrespråk, og har en thailandsk elev.
Hun laget en fantastisk curry. Men du må visst gå.
- Vet ikke hva som... - Fint å møte deg.
Kom hit. Du, Eve?
Vennene mine spiller i band,
og de har konsert på Nemo's i kveld.
Om du ikke har planer...
- "Head Injury". - De er Seattles tredje mest populære...
- "Soundgarden-tributtband". - Ja. Ifølge dem.
- Det høres gøy ut. - Gjør det?
Ja! Vi... Vi gjør det gøy.
- Greit. Da sees vi. - Fint.
Ha det.
Kom igjen.
Jeg syntes dere var kjempeflinke.
Ser du, Mike? Han hadde noia fordi vi droppet et vers i Spoonman.
Droppet vi et vers?
Se for deg dette gjennom hele videregående.
Hvilken sang var favoritten?
Den nest siste.
- Den med gitarsolo på 12 minutter? - Det var det beste!
Jøss. Denny, gift deg med henne.
- En til? - Nei takk. Kan jeg få litt vann?
- Ja, da. Mike? - Ja.
- Møttes dere nettopp? - Ja.
- Og? - Du.
Jeg synes han er grei.
Vent til du ser ham kjøre. Da forelsker du deg.
Du!
Hva er det? Jeg bare...
Når får jeg se deg kjøre?
Som om Denny ville falle for det.
Hun visste nesten ingenting om billøp, men det lot til å være greit for Denny.
Jeg antok at hun snart ville bli lagt bak oss,
men innen våren kom, var det klart at Eve ikke skulle noe sted.
Jeg innrømmer at jeg var misunnelig på oppmerksomheten han ga henne,
med tomlene og den saftige rumpa.
I den vanlige bilen, ja.
Hva vet han om å undervise i engelsk?
Ja, det var poenget mitt.
Og hun hadde dårlig smak i TV-program.
Kan du kutte ut?
Denny ble aldri lei av å glede henne.
Bare for belønningen, som vanligvis betød mye stryking og... kosing.
- Hvordan gikk timen? - Bra.
Var jeg sjalu på det vinnende smilet? Den uanstrengte latteren?
Kanskje det.
For hun var et menneske, i motsetning til meg.
Jeg går og lager frokost.
- Jaså? - Ja.
Greit. Takk.
Hei, Enzo.
Det er vel greit om jeg også er glad i ham?
Som om jeg hadde noe jeg skulle ha sagt.
De ble gift i et storslått palass med sitt eget hav.
Den typen sted jeg hadde antatt at bare fantes på TV.
Jeg gjorde mitt beste for å hjelpe.
Jeg passet manerene mine, spiste ikke fra brettene med appetittvekkere,
og sørget for å gjøre fra meg i blomsterbedet lengst vekk fra festen.
Stedet tilhørte Eves foreldre, Trish og Maxwell,
som jeg må tilstå at jeg tok for å være tvillinger.
Kan ringbæreren komme med ringene?
Da tiden var inne, gjorde jeg som jeg ble bedt om, for Dennys skyld.
- Flink gutt. - Kom, Enz. Kom hit.
Flink gutt.
Med denne ringen tar jeg deg til kone.
Eve?
Med denne ringen tar jeg deg til ektemann.
Så ble vi en familie,
med varierende grad av entusiasme.
Kunne han ikke ha barbert seg til bryllupet?
- Maxwell. - Hva er det?
- Bare en observasjon. - Gi deg.
Ingen er god nok for henne i dine øyne.
Jeg liker ham. Men jeg elsker datteren min.
Og han lever av å kjøre billøp.
Har jeg ikke rett til å være bekymret?
Ikke om Eve ikke er det.
Jeg har lært at folk sier omtrent alt foran meg,
siden jeg bare er en dum hund.
Jeg ringte Andy Neuberger i forrige uke.
Han sa at en som har vært med så lenge som Denny har,
om han skulle slått gjennom,
ville det trolig ha skjedd nå.
Men Eve sier at han har gjort det bra i det siste.
Jeg visste jeg ville finne dere her. Det er på tide med kake.
Pappa laget drinken sin.
Etter bryllupet kom flyttingen.
Jeg hadde blandede følelser.
Nå hadde jeg plass til å vandre.
Men den gamle leiligheten var vår. Min og Dennys.
Jeg prøvde å få frem følelsene mine.
- Hva var det? - Enzo. Han er bare glad.
Men gestene mine ble alltid feiltolket.
I tillegg hadde Eve en mystisk ny aura,
som av en eller annen grunn hindret meg i å bære nag mot henne.
Gravid
I Watkins Glen. Jeg pleier å gjøre det bra der.
- Det er i New York, ikke sant? - Ja.
Du kan ta et par dager fri, så kan vi dra dit tidlig.
Jeg er gravid.
Hva?
Er du redd?
Nei! Vent. Er du redd?
Litt.
Visste du om dette?
Jeg forsto ikke konseptet med penger
og hvorfor mennesker alltid lot til å trenge dem.
Men Denny ble mer og mer opptatt av dem.
Han trente hardere enn noensinne.
Han tok på seg ekstra undervisning, deltok i alle mulige løp.
Jeg vil savne deg.
Det betød at jeg tilbrakte mer og mer tid alene med Eve.
Kom igjen, Enz.
Ærlig talt delte jeg fortsatt ikke Dennys åpenbare kjærlighet til henne.
Hei, kompis. Tusen takk.
Men vi utviklet vår egen rytme.
Veldig fint.
Hun minnet meg til og med om min egen mor,
når hun sukket og lente seg tilbake.
Det må være fantastisk å ha en kropp som kan bære en hel skapning inni seg.
Annet enn en bendelorm, som jeg har hatt.
Vil du vite hvordan det føles?
Flink gutt.
Kjente du det? Kjente du sparket?
Snille gutt. Kom hit.
Det er i orden. Kom hit.
Alt i orden.
Jeg kunne ikke forestille meg hva som skjedde i Eves magiske sekk,
der babyen ble satt sammen.
Jeg håpet bare at den så ut som meg.
Enzo... Ro ned. Det er den eneste.
- Det er koselig. - Jeg elsker det.
Den ser sikkert akkurat ut som den forrige jeg ga deg, men...
Liker du den?
Jeg kjøpte den på Pike Place. Den er 100 % håndlaget.
- Den er... - Det er favorittrosafargen din.
Det er det.
Alt i orden?
Ja, da. Vil bare se hvordan den ser ut på.
Kan vi snakke om jordmoren igjen?
- Vi har vært gjennom dette. - Jeg vet det.
Jeg sier det bare. Jeg ble født på sykehus, du ble født på sykehus.
Ja, men jeg vil så gjerne gjøre det her.
Tanya fødte tvillingene sine hjemme.
Hun sa at de to kvinnene hun brukte, var fantastiske.
Greit.
Hei, mamma. God ju...
Greit.
Noen fra et eller annet... Penske?
På første juledag?
Hva slags lue er dette?
Det sies at hunder ikke kan se farger.
Det kan visst ikke Denny heller.
Ja, jeg hører fra deg igjen. Greit.
Ha det.
- Hva er det? - Det var Judd Murphy fra Team Penske.
Han mangler en sjåfør og tilbød meg en plass i 24 Hours of Daytona.
Det er vel bra?
Bra? Det er flott! Det er Daytona.
Det er sjansen jeg har ønsket meg. Det kan endre alt.
Herregud, Denny. Så flott!
Det er den siste uken i januar.
- Terminen er ikke før 15. februar. - Det er veldig nær.
Hva om du ble med meg?
Vi trenger ikke å fly.
Denny. Jeg kjører ikke til Florida.
Men du må gjøre dette.
Ingen diskusjon. Dette er sjansen din.
Om du gjør det bra, kommer mange dører til å åpne seg.
Er du ikke bekymret for timingen?
Når har jeg vært tidlig ute med noe som helst?
Jeg visste ikke at mennesker kunne lage slike lyder.
Men Denny gikk glipp av det, for han kjørte natten gjennom i Daytona.
Denny Swift i bil nummer 22 gjør en fantastisk prestasjon
- med tanke på at de lå på tiende plass. - Du er flink, Eve.
Vi nærmer oss den 17. timen av maratonen, og det øser ned.
- Jeg vil prate med Denny. Kan du ringe? - Bare fortsett å presse.
Swift i bil nummer 22 nipper til hælene på bil nummer 17.
Press én gang til.
Utrolig! Denny Swift har tatt ledelsen i en fantastisk ferdighetsoppvisning.
Hei, søta.
Du er god og varm.
Dere skal få være litt i fred.
- Takk. - Ingen årsak.
Husj, vofsen!
Nei, han kan bli.
Enzo.
Lukten var... enestående.
Kom hit, snille gutt.
Jeg har aldri møtt en skapning som var så vakker.
Zoë,
dette er Enzo.
Han er også med i familien din.
Han kommer alltid til å beskytte deg.
- Hvordan går det? Går det bra med henne? - Hei! Ja, det går fint.
Hun har ventet på pappaen sin.
Jeg burde ha vært her.
- Hun er bare en dag gammel. - Ja, men likevel...
Du er her nå.
Dette er grunnen til at vi møttes.
For å lage denne perfekte jenta.
Jeg forstår det fortsatt ikke.
Vi tapte. Det er ikke så farlig.
Vi ledet med en runde før siste bytte.
Jeg sa til Murph at jeg kunne avslutte, men
sponsorene presset ham til å velge
et vidunderbarn fra California som har gjort mye PR i det siste.
Guttungen traff veggen etter ti minutter. Totalvraket bilen.
Men du kjørte bra.
Det betyr ikke så mye om laget ditt ikke avslutter.
Det er i orden.
Helt ærlig. Det kommer andre løp.
- Ja. - Ja.
Zoë. Se.
Hvor er hun? Det er for lenge siden!
Tvillingene, som sjelden var på besøk, stakk ofte innom nå
for å fylle hjemmet vårt med prangende gaver.
Denny lot som det var greit, men det var noe ved sebraen jeg ikke likte.
Se på de pene øynene. Hallo, vesla.
- Pappa, hun må byttes på. - Jeg kan gjøre det!
Ja, besta klarer det.
Denny!
- Det kommer seg. - Takk.
Jeg så litt av det løpet ditt, forresten.
Hvordan går det med guttungen, han som krasjet?
Vi har snakket om det før.
Men du har en datter nå.
Om du ble alvorlig skadet,
eller, Gud forby, drept...
- Det blir jeg ikke. - Det kan du ikke love.
Jo, det kan jeg.
Jeg lover at jeg alltid skal forsørge Eve og Zoë, uansett hva som skjer.
Og jeg sverger at jeg skal sette sikkerheten først,
selv om det betyr at jeg taper alle løp jeg er med i.
Ha det, vennen. Glad i deg.
Det var utrolig for meg hvor mye makt et bitte lite vesen som Zoë hadde.
En makt hun hadde over meg også,
uten større innsats enn jorden gjør for å holde månen i bane.
Jeg var viktig for å underholde henne.
Jeg hoppet etter tennisballer og løp for å ta imot dem,
og så danset jeg som en firbeint klovn for å ta imot dem igjen.
Løp!
Er du klar, bursdagsbarn? Sett i gang.
Jeg var så fordypet i verdenen hennes at jeg mistet oversikten på uker og måneder.
Klar, ferdig,
gå!
Når hun sa til vennene at jeg var storebroren hennes,
svulmet hjertet mitt av stolthet.
Kast den!
Stinketruse! Å! Hun kommer.
Gå! Hun kommer fort!
Flink gutt.
Alle må vente på sin tur for å få mat.
Selv sebraer. Ikke sant, lærer?
- Pappa! - Hei.
Beklager at jeg gikk glipp av danseoppvisningen. Mamma fortalte om den.
Vant du?
Nei, søta. Ikke denne gangen.
Bedre?
Du aner ikke hvor mye.
Takk for at du passet på jentene våre, Enz.
Hva har vi her?
Dette er andreklassen min.
Det føles som om jeg alltid er på banen eller går på et fly.
Sånn føles det for meg også av og til.
Det blir lettere.
Er alt i orden?
Bare hodepine. Jeg var sent oppe og rettet stiler.
Det skulle ikke ta så lang tid.
Drømmen har alltid vært Formel 1, men det føles
som jeg bare trår vannet.
Du...
Ingen løp har blitt vunnet i første sving.
Ja.
Du elsker det fortsatt, ikke sant?
Ja, så klart.
Kanskje det ikke er nok.
Jeg vet ikke.
Apex tilbød meg plass i Laguna Seca neste helg.
Jeg sa at jeg måtte tenke på det.
Du er bare sliten.
Ja.
Jeg tenkte på det Denny hadde sagt en søvnløs natt.
Slutte med løp?
Han var racersjåfør på samme måte som jeg var hund.
Det var naturen hans. Skjebnen hans.
Ifølge mongolsk folklore kan hundene se inn i åndeverdenen...
Zoë, det er middag!
- Jeg vil vente på pappa. - Pappa underviser i kveld.
Fem minutter til?
Greit. Enzo, middag!
Ja!
Og så ble alle bekymringene for Denny overgått av en lukt.
En odør som kom fra ørene og bihulene hennes, som... fordervelse.
Som råttent tre.
Hadde jeg kunnet snakke, kunne jeg advart henne.
Ikke vær vanskelig du også.
I stedet kunne jeg bare se på og føle meg tom inni meg,
for jeg kunne ikke gjøre noe for å hjelpe henne.
Jeg følte at sebraen gjorde narr av knipen med det stumme blikket.
Eve hadde bedt meg beskytte Zoë.
Men ingen hadde blitt bedt om å beskytte Eve.
Hysj. Du kommer til å vekke Zoë.
Kom.
Når begynte du å se på videoene av meg i bilen?
Hvorfor svinger du så mye raskere enn de andre bilene?
Tja,
de fleste førere er redde for regnet. Det er et uforutsigbart element.
De blir tvunget til å reagere på det.
Og om de reagerer i fart,
er de trolig for sene. Så de bør være redde for det.
Jeg blir redd bare jeg ser på det.
Om du får bilen til å gjøre noe med vilje, trenger du ikke forutse.
Du kontrollerer utfallet.
- Så du sladder før bilen sladder selv? - Ja.
Ja.
Når jeg er i racerbilen, skaper jeg min egen skjebne.
"Det du maner frem, er foran deg."
Skap dine egne forhold, så... er regnet bare regn.
I morgen tidlig skal du ringe Apex
og si at du treffer dem i Laguna Seca.
Og du kan ikke gi opp, ikke noen gang.
Ikke for oss. Ikke for noen.
Lov meg det.
Jeg lover.
I det øyeblikket forsto jeg endelig Dennys kjærlighet til Eve
og hvorfor jeg hadde vært så redd for å være glad i henne selv.
Hun var mitt uforutsigbare element.
Hun var regnet mitt.
Det blir en flott dag her på Laguna Seca Raceway i Salinas i California.
Vi har et stort felt på 43 GT-biler og en imponerende liste med førere.
Mamma?
Gå og pakk bagen din.
Vi skal til besta og besten noen dager, til pappa kommer hjem.
Er du syk?
Jeg må bare hvile.
Vær så snill?
Kom igjen.
Alt skjedde så fort.
På fem minutter var de borte.
Men jeg var ikke borte. Jeg var fortsatt der.
Denny sa alltid at panikk var sjåførens verste fiende.
Så jeg fikk ikke panikk. Jeg verken overkorrigerte eller stivnet,
selv om jeg visste at Denny ikke ville være hjemme på minst to dager.
Men jeg er hund.
Og da Gud nektet hunder tomler,
ga Han oss evnen til å overleve uten mat i lengre perioder.
Så selv om en tommel hadde hjulpet,
jeg kunne for eksempel åpnet en dør,
så var mitt nest beste redskap evnen min til å gå uten mat.
Jo lenger isolasjonen varte, jo mer nervøs ble jeg.
Hva om Denny aldri kom tilbake?
Med kun en begrenset forsyning drikkevann
kunne jeg ikke vite hvor lenge det måtte vare.
Jeg overlevde på Cheeriobiter Zoë hadde mistet,
og led under uverdigheten ved å gjøre fra meg på matten
mens jeg ventet på at pinen skulle ta slutt.
Etter omtrent 40 timer i ensomhet tror jeg at jeg begynte å hallusinere.
Jeg hadde nettopp oppdaget noen yoghurtrester da jeg hørte en lyd.
Det var sebraen.
Jeg fulgte etter skapningen mens den fremførte sin brutale dans,
usikker på hvor mye mer jeg kunne tåle.
Jeg løp ut og håpte at det jeg hadde sett kun var i tankene mine,
et djevelsk syn drevet av mangel på glukose.
Men jeg visste at det var sant, og at noe fælt hadde skjedd.
Er det noen hjemme?
Enz, hei.
Hva er det du gjør? Kom hit.
Enzo, kom hit!
Kom hit, kompis.
Hva har skjedd?
Hvor er alle sammen?
Eve?
Er Eve og Zoë der fortsatt?
Får jeg snakke med henne?
Ja, jeg er hjemme. Enzo er her.
Vent, Eve.
Har han vært her hele tiden?
Jeg trodde du tok ham med deg!
Nei, jeg må legge på. Jeg må ta meg av ham.
Var matten det eneste stedet du brukte?
Kom hit, kompis.
Vær så god.
- Pappa, jeg har savnet deg! - Jeg har savnet deg også.
- Får jeg hilse på dyrene mine? - Ja, gå opp.
Jeg prøver bare å forstå.
Jeg var så syk at jeg ikke tenkte.
Legen tror det kanskje er et virus.
Hei, kompis.
Enz, jeg er så lei meg.
Zoë?
Noe har skjedd med dyrene mine!
For et rot. Jeg forstår ikke hvorfor han gjorde det.
Zoë, slutt å gråte. Jeg skal gå og finne ham.
Kom hit.
Kom hit! Slem hund! Kom igjen!
Se hva du har gjort!
Ser du det? Hvorfor gjorde du det?
Slem hund!
- Dumme hund! - Denny, slutt!
Hva er det du gjør?
Jeg hadde bare én tanke:
Sebraen må ha satt seg sammen igjen og angrepet de andre etter at jeg gikk.
Jeg burde ha ødelagt demonen da jeg hadde sjansen.
Jeg burde spist den, om det så hadde tatt livet av meg.
Unnskyld, Enz.
Jeg lover å aldri gjøre det igjen.
Du er en tøff, gammel hund.
Kom igjen.
Jeg vant, forresten.
Først i klassen?
Først i sammendraget.
Pluss permanent plass i Apex-prototypen.
Herregud, Denny!
De vil ha meg i Sonoma for å trene med laget med en gang.
Jeg er så stolt av deg.
Jeg tenkte vi kunne reise alle sammen. I det minste for sommeren?
Ja, gå på alle løpene og allting?
I løp kjører bilen din dit øynene dine ser.
En fører som ikke kan rive blikket fra veggen, kommer til å havne i veggen.
Men føreren som ser nedover banen når han kjenner hjulene glippe...
Den føreren beholder kontroll på bilen og skjebnen sin.
Jeg skjønte at det var dette Denny hadde gjort.
Han hadde manet frem en seier, for han visste at vi trengte en.
Nøklene.
Greit. Jeg ringer deg i kveld.
Ha det, kompis. Du, jeg trenger den.
Skal vi se.
Takk.
- Ha det gøy. - Ha det.
Ha det, pappa.
- Hei, mamma. - Hei. Hvordan går det?
Fint. Jeg er mye bedre.
Jeg tar med Enzo på tur mens Zoë er på skolen.
Jeg må komme i form. Jeg føler meg ekkel.
Vennen, du er tynn som en strek.
Er Denny utenbys igjen?
Jeg vil ikke snakke om det. Jeg hører nok om det fra pappa.
- Jeg spør bare. - Jeg vet det.
Jeg må legge på. Jeg ringer senere. Glad i deg.
- Glad i deg. - Ha det.
Alt i orden.
Det går bra.
Enkelte ganger er trangen til å snakke virkelig frustrerende.
Det er et nummer her.
Noen ganger hater jeg det jeg er.
Kom igjen.
Kom hit.
Ja... Det går bra med henne.
- Takk, Mike. - Ikke noe problem.
De snakker om å ikke engang ta biopsi,
bare fjerne den, om den er ondartet eller ei.
Skal jeg ringe Apex for deg?
Jeg har gjort det alt.
Sa at jeg er ute resten av sesongen, kanskje lenger.
Jeg må være her.
Enzo, du skal være hos onkel Mike i kveld. Hva sier du til det?
Vær flink gutt for Mike.
Vi sees om et par dager.
Jeg ville ha gjort alt for å bli hos ham.
Men siden jeg var hund, fikk jeg ikke være på sykehuset
for å høre diagnosen eller mulighetene de diskuterte.
Jeg var nesten ti år gammel,
men ingen betrodde seg til meg
eller forventet noe utover at jeg styrte bjeffingen min og gjorde fra meg ute.
Et eller annet sted danset sebraen.
Jeg vurderte å rømme.
Jeg ville skyve alle unna og dra for å leve med forfedrene mine
på Mongolias høye ørkensletter.
Jeg kunne ha gjort det også, om ikke for min absolutte tro
på Dennys evne til å ordne opp.
Hun er ferdig operert.
Nå venter vi bare og ser hvordan hun reagerer.
Hei, kompis.
Et tannhjul i girkassa ryker. Kløtsjen svikter.
Bremser blir dårlige av overoppheting.
Den dårlige sjåføren krasjer.
Den gjennomsnittlige sjåføren slutter.
Men den beste sjåføren kjører gjennom problemet.
Du.
Jeg må undervise i morgen.
Så du skal hjem til Caroline etter skolen, så henter jeg deg klokka seks.
Greit.
Pappa?
Ja.
Når kommer mamma hjem?
Jeg vet ikke.
Snart, håper jeg.
Den beste sjåføren finner en måte å fortsette å kjøre på.
God natt, pappa.
- Glad i deg. - Deg også.
Hva er det? Du liker ostesmørbrød.
Men det blir kaldt før lunsj.
Vær grei mot faren din. Jeg lærer mens jeg holder på.
Jobber kona di også?
Mamma er på sykehus. Hjernen hennes ble syk.
Jeg henter deg rett etter skolen.
Men det er tirsdag i dag. Jeg har forlenget dag.
Når slutter du?
Spør mamma. Hun vet det.
- Ha det, vennen. - Ha det.
Hei, mamma.
Dager ble uker, men likevel kom ikke Eve hjem fra sykehuset.
Det ordner seg.
Alt ordner seg.
Kanskje du skal sette deg ned.
De som brød seg om Denny, innpasset seg etter ham.
Mike skaffet ham deltidsjobb på verkstedet
og passet meg når Denny spurte.
Og han ble tvunget til å lære andre ferdigheter.
- Det er vondt! - Greit.
Unnskyld.
Zoë tilbrakte de varme sommerdagene på leir ved Green Lake...
Hei, vennen.
...og en og annen natt med tvillingene.
Ha det!
Sånn.
På de kveldene ble Denny lenger på sykehuset med Eve.
Når vi kom hjem, var han veldig stille.
Det var opp til meg å gi ham det han trengte.
Da høsten kom, hadde vi begynt å ligne et erfarent pitcrew.
Forventet, justerte, korrigerte.
Vent, vennen. Her er lunsjen din.
- Takk, pappa. - Greit. Vi sees senere.
Ha det, Enzo.
Ha det.
Hva sier du, Enz?
Du kommer til å like denne. Klar?
Zoë!
Det er middag.
Benjamin kjører på utsiden, så kommer Wilson og Neal.
- Urettferdig! Det er den røde bilens feil! - Ja og nei.
Du må ta ansvar for posisjonen din på banen.
Det var det den røde bilen gjorde.
På et tidspunkt i alle løp
må du ta en sjanse om du vil vinne.
"Rolige hender når det går raskt, raske hender når det går rolig."
Herregud! Moren din kommer til å drepe meg.
Den kvelden fikk Denny telefonen.
Legene lot endelig Eve komme hjem,
men hun skulle ikke hjem til oss.
Hvorfor kan ikke mamma være hos oss?
Hun skal det snart.
Siden besteforeldrene dine alltid er hjemme,
var det best om hun var hos dem.
Men bare inntil videre.
Mamma er her!
- Zoë... - Det er greit, mamma.
Ungen min. Jeg har ventet på dette.
Jeg også.
Det er fortsatt henne, gutt.
"Og det snødde på et ekorn, det snødde på en bever,
"og det snødde på alle.
"Men så sa han: 'Å, se. Akkurat som vi trodde.'
"Og Boggan sa: 'Vusj.'
"Charles skrev ønsket sitt på et papir."
Jeg forstår ikke. Hva er det dere spør om?
Maxwell og jeg synes Zoë skal være her hos oss. I det minste til...
Til hva? Antar vi bare at hun ikke klarer seg?
Vi ber for det beste utfallet. Men du hørte hva legen sa.
Det kan være den eneste tiden Zoë får med moren sin.
Jeg kan kjøre henne til og fra skolen. Eller du kan gjøre det.
Hva enn du vil.
Og du kan bo her også. Vi trodde bare ikke at du...
Det er opp til deg.
Jeg skal snakke med Eve om det.
Kom igjen.
De vil bare hjelpe oss, Denny.
Jeg vet det.
Det som er viktig, er hva du vil.
Jeg vil ha det gamle livet mitt tilbake.
Har faren min vært flinkere med deg? Han lovet å være det.
Ja, han er grei. Det går greit. Bare...
Bare tenk på deg selv, du. Greit?
Bank i bordet. Om noen uker får jeg litt styrke tilbake, og
da kan vi begge være hjemme igjen.
Ikke sant?
Ja.
Jeg vil at du skal begynne å kjøre løp igjen.
Du har vært borte for lenge.
Vi får se.
Jeg kan ikke være grunnen til at du slutter.
Du lovet meg å ikke slutte.
Det skal jeg ikke.
Sov litt.
Greit?
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg så høyt.
Det må være vanskelig å være et menneske.
Av og til tviler jeg på at jeg kan samhandle på et sånt nivå,
men jeg vet det må til om jeg skal bli det mennesket jeg håper å bli.
Ta vare på jentene våre, Enzo.
Jeg var våken hele den natten, og mange andre etterpå.
Demonen kom etter Eve.
Men han måtte forbi meg først.
Kun når de andre våknet, våget jeg å avslutte vakten min.
Late hund.
Noen netter holdt Denny vakt sammen med meg.
Men han kunne ikke hvile om morgenen.
Han måtte være sterk for Zoës skyld.
Drakamp. Hva med denne?
Vi har drakamp.
Hvilken tar han?
Nå kommer den! Jeg har den. Den er der borte!
Enz, kom hit.
Flink gutt.
- Husker du? - Ja.
Utholdenheten hans hadde ingen grenser.
- Jøss... En tennisracket. - Ja!
Og besten har skaffet timer på klubben vår på onsdager. Blir ikke det gøy?
Det passer ikke på onsdager. Jeg er på verkstedet hele dagen.
Vi kan kjøre deg, Zoë. Ikke sant?
- Ja! - Ja.
Og når Eves foreldre degget for Zoë, lot ham dem få lov.
Han forsto at det var sånn de fikk tankene vekk fra
det som skjedde med datteren deres.
Den oppgaven var selvsagt umulig.
Jeg er tilbake. Hvor er dere?
- Hei. - Overraskelse!
Hva er overraskelsen?
- Bare kom. - Vi bestemte oss for å ha fest.
Skal vi ha fest? Jeg er ikke kledd til det.
Du er utrolig kjekk.
Er du sikker på at du orker dette?
Jeg vil hjem.
Jeg vil ha deg hjemme.
Du aner ikke hvor gjerne.
Ser du?
Gjør du?
Jeg er ikke redd for det lenger.
Fordi jeg vet at det ikke er slutten.
Men det visste du vel.
Du vet alt.
Ikke alt, nei.
Men jeg vet dette:
Eves siste åndedrag befridde sjelen hennes.
Jeg så at den dro.
Sluppet fri for å fortsette reisen et annet sted.
Så fint.
Det er en barnelek. Jeg må være voksen nå.
Trish laget noe å spise til Zoë.
Takk.
Alle de menneskene.
Alle de gamle vennene hennes.
Elevene hennes.
Ja, alle var glade i henne.
Jeg trodde jeg kom til å være klar. Jeg visste at det kom, men
jeg var ikke klar.
Ikke i det hele tatt.
For å være ærlig, Denny, er det det
som gjør oss litt bekymret.
At du ikke har gjort forberedelser. Det virker ikke som du har en plan.
En plan? Jeg...
Zoë spiser et egg og litt ristet brød.
Vi begynte nettopp.
Jeg trodde...
Unnskyld. Begynte med hva?
Kan en av dere si hva som foregår her?
Maxwell og jeg har snakket sammen, og
vi lurte på om kanskje den beste situasjonen for oss alle
er om Zoë fortsatte å bo her hos oss.
- Hva? - Hun trenger stabilitet akkurat nå.
Og ærlig talt tror vi ikke du kan gi henne det.
- Ikke om du skal kjøre løp igjen. - Skal du kjøre løp igjen?
Så klart.
Ikke med en gang, men...
Når du gjør det, hvem skal ta seg av Zoë da?
Jeg skal det.
- Som du tok vare på Eve? - Maxwell!
Hva skal det bety?
Ingen av oss har hjerte til å krangle om dette nå.
Om du var der mer, hadde du kanskje sett at noe var galt.
- Det kunne blitt oppdaget i tide. - Det er ikke sant!
Han er bare lei seg, Denny.
Tror du ikke jeg spurte legene om det tusen ganger?
Vi vet at det ikke var noe å gjøre. Det er ikke det det handler om.
Zoë blir med meg hjem. Dermed basta.
Vi vil bare tenke på hva som er best for Zoë.
Det beste for Zoë er å være hos faren sin.
Og om dere vil ha noe forhold til henne,
foreslår jeg at dere slutter å presse meg.
Hva var det jeg sa?
Men du kan være i livet hennes, så mye du vil.
Vi har tid og penger til å ta oss av henne sånn Eve ville ha ønsket.
Du kan fortsette å kjøre løp på heltid.
Jeg har hørt nok.
Du gir oss ikke noe valg.
Maxwell, du lovet å la være!
Tuller du?
Jeg gravla nettopp kona mi, og dere saksøker for omsorgen for datteren min?
Denny, unnskyld. Det var ikke dette vi trodde...
Jeg har spist opp egget mitt.
Vennen, gå og pakk. Vi skal hjem.
Alt er i orden, vennen. Pappa har noe å ordne, så du skal være hos oss.
Zoë, hent tingene dine. Vi skal dra.
Hvem faen tror du at du er?
Du klarer ikke dette alene, og det vet du.
Hva skjer når du forsvinner i flere dager på de løpene dine?
Du sitter på et fly hver helg.
Du var ikke der da hun ble født, for himmelens skyld!
Du får ikke ta henne.
Herregud.
- Er du... - Det går bra.
Det går bra, sa jeg!
Vær så snill å la henne bli.
Bare inntil videre. Advokatene kan finne et kompromiss.
Zoë.
- Vi henter dukkene dine senere. Greit? - Greit.
Sett deg i bilen, vennen.
Du gjør en stor feil!
Enzo, inn med deg.
Ikke nå, Enzo.
Greit.
Jeg visste ikke hva som gikk. Jeg visste bare at han måtte distraheres.
Det var noe Eve gjorde når Denny var deppa.
Greit, din sprø hund.
Det viste seg å være Luxembourg Grand Prix fra 1989,
der den irske sjåføren Kevin Finnerty York seiret
etter å ha kjørt de siste 20 rundene med kun to gir.
En ekte mester kan klare ting en normal person ser på som umulig.
Denny måtte bare huske det.
Takk for at du svarer hjemme, Mark. Du er den eneste advokaten jeg kjenner.
Og du er den eneste mekanikeren jeg stoler på.
Slapp av, Denny.
Etter det du sa på telefonen å dømme, er det en enkel sak.
Hvor er datteren din nå?
Hun ville på skolen. Burde jeg ha holdt henne hjemme?
Nei, det er bra. Du passer på behovene hennes.
De prøver å si at du er uskikket som far
på grunn av de iboende farene ved yrket ditt.
Det er en tullesak.
Aner ikke hvorfor de gadd å gjøre det.
Jeg ber om en avgjørelse, og så er det over.
- Du sier at de ikke har en sjanse. - Dette er delstaten Washington.
Barnet blir alltid gitt til den biologiske forelderen.
Uten tvil.
- God ettermiddag. - Er du Dennis Swift?
Jeg sjekker om han er der bak.
Jeg er Denny Swift.
Kan du komme ut fra bak disken?
Greit.
Vi har en arrestordre på deg.
Er dette en vits?
Legg hendene på disken og spre beina.
Greit.
Kompis, det er i orden.
- Hvor lenge tar dette? - Du har rett til å tie...
Jeg må hente datteren min på skolen.
- Jeg kan hente henne. - Ring Mark Finn. Han vet råd.
- Forstår du rettighetene dine? - Ja.
Ring Mark Finn.
- Bli. - Hvorfor arresterer dere ham?
Jeg hadde bare følt meg så hjelpeløs én gang før.
Den dagen Eve kollapset i skogen.
Kaffe i morgen tidlig, halv ni presis.
- Vi går over alt da. Greit? - Greit.
- Vi prøvde å hente Zoë på skolen. - Jeg vet det. Besteforeldrene kom først.
De timet dette med vilje. Kom igjen.
Takk, Mike.
Legemsbeskadigelse er en mindre forbrytelse,
så det er usannsynlig at du får fengselsstraff.
Men det er ikke er det det handler om.
Du har nesten ingen sjanse til å få omsorgen om du blir dømt.
På grunn av siktelsen
ga dommeren deg midlertidig besøksforbud.
Det betyr at det er 90 dager før du får se Zoë igjen.
Nei.
- Jeg kan ikke la være... - Det må du.
Eves foreldre har alt begjært at rettighetene dine skal oppheves.
Dette er sprøtt. Han tok tak i meg.
Var det vitner der?
Trish, men hun hadde ryggen til.
- Jeg kan snakke med henne. - Nei, ikke snakk med noen av dem.
Du setter hele saken i fare.
For å forklare fraværet ditt for Zoë
har vi blitt enige om en historie om at du kjører for et lag i Europa.
Jeg klarte også å forhandle frem en brevutveksling.
Nitti dager!
Urettferdigheten var ikke til å holde ut.
Først mistet han Eve, og nå måtte han være uten Zoë også.
Denny slet mens ukene gikk.
Selv om jeg ønsker å være menneske,
er det én fordel ved å være hund som jeg kommer til å savne.
Glad i deg, pappa Vinn for meg!
Hva synes du, Enz?
Det er dette:
En hund kan skru av psyken og senke stoffskiftet sitt.
Han kan sitte i timevis uten noen innsats.
En hund kan forandre tempoet til verden, men mennesker er i dets nåde.
Hva er greia med hunden?
Hunden. Zoë har bedt besteforeldrene om å få treffe hunden.
Klart hun kan få treffe Enzo.
Si at han har vært hos Mike, så han kan levere Enzo i helgen.
Greit. Jeg skal foreslå det.
Takk, Mark.
Du. Sekretæren min sier at vi sendte deg en faktura.
- Jeg betalte den. - Det var den forrige.
Jeg vet at du ikke kan forlate delstaten, så løp er ikke en mulighet.
Men jeg har ansatte. Advokatassistenter, støttepersonell.
Jeg vet det, Mark. Jeg skal finne en måte å betale på.
Det var vanskelig å forstå vendingen livene våre hadde tatt.
Kom hit, Enz!
Tørk av potene hans før han kommer inn.
- Besta fikk nettopp teppene renset. - Greit.
Hei, lille Enzo, så fint å se deg...
Jeg savner pappa. Gjør ikke du?
For første gang i livet var jeg glad jeg ikke kunne snakke.
Jeg ville ikke ha visst hva jeg skulle si.
Da Zoë sovnet, grep jeg muligheten til å spionere på tvillingene.
Han dyttet meg overende.
Jeg bristet et ribbein, for Guds skyld.
Du så hva som skjedde!
Advokaten sa at hele saken avhenger
av at du støtter uttalelsen min.
Du må vitne.
Inni meg vokste det et mørke.
Husk hvem vi gjør dette for. Barnebarnet vårt.
Det er alt som har noe å si.
Og jeg var ikke hevet over å bruke hundetilstanden til å få rettferdighet.
Hva er det?
- Liker du chili? - Maxwell.
Jeg visste at jeg ikke tålte chili, men jeg spiste det likevel.
Godt?
Jeg er jo bare en dum hund.
Dette er den nest lengste perioden med prisøkning.
Potensielle selgere har ikke trukket seg.
Jeg fulgte med og ventet...
mens en fæl blanding brygget i magen min.
Kom igjen.
Vi må gå ut.
Kom igjen. Raska på.
Å, nei!
Nei!
Trish! Kom hit!
Hunden fikk nettopp diaré på teppet!
Hvor er bøtten?
Herregud.
Trish! Kan du komme ned?
Raska på selv, mister.
Øynene dine ser fremover alt, på neste sving.
Gi meg et øyeblikk.
Hva skjedde? Trodde de skulle ha ham til i kveld.
Etter det jeg forsto, var ikke Enzo en ideell gjest.
Greit. Vi er nesten ferdige her.
Det var mange år siden disse gamle øynene hadde sett en bane.
Jeg skjønte ikke hvor mye jeg hadde savnet det.
Jeg husket til og med drømmen om å kjøre ved siden av ham.
Vi vifter med flagget og tømmer banen!
Alle studentene går til tribunen. Ikke dra hjem enda.
Denny, har du tid?
Gi meg et øyeblikk.
Luca!
- Don, hvordan går det? Fint å se deg. - Fint å se deg.
Dette er Luca Pantoni fra Ferrari. Han er på besøk fra Italia.
- Denny Swift. - Hyggelig.
Er dette den nye modellen?
- Ja, direkte fra fabrikken. - Den ser enda bedre ut i levende live.
Jeg så deg kjøre en gang. I Daytona.
Ja, det var vanskelig.
Luca håpet du kunne vise ham banen.
Ja, da.
Hvem er det?
Sjefen for sjåførutvikling fra Ferrari i Italia.
Det tar nok en runde før han blir bekvem,
men neste gang går det fort.
Følg meg.
- Kom, Enz. - Her oppe, gutter. Kom hit.
Se nå. Dere får se en mester.
Når det er sagt, om noen av dere kjører sånn,
kommer det svarte flagget så fort at dere blir svimle.
Denny er proff.
Hvordan var det?
Det var utrolig.
Du fortjener det.
- Oppvisningen er slutt. - Hva synes du?
- Vi sees i morgen. - Du er Ferrarifyr. Er hun ikke skjønn?
Jeg vil tilby deg en jobb.
Jeg jobber i Maranello, hovedkvarteret til fabrikken,
og vi har en flott bane der.
Du ville testet bilene.
Takk, Mr. Pantoni, men...
det er visse ting som hindrer meg i å forlate landet nå.
Don fortalte meg om problemene dine.
Men om situasjonen endrer seg,
står nummeret mitt på kortet.
Hyggelig å møte deg.
Takk.
Kom igjen.
Han har spurt etter deg opp gjennom årene.
Da jeg fortalte om Eve, sa han at han ville gi deg jobb.
Han respekterer at du kjemper for datteren din.
Hva om jeg ikke vinner?
Det er ingen vanære i å tape løpet,
bare i å ikke kjøre fordi du er redd for å tape.
Finn elevene dine og kom deg på banen der du hører hjemme.
Kom igjen.
Nitti dager virket som en evighet, selv for meg.
Men endelig kom dag nummer nitti.
- Hei. - Pappa!
Hei.
Enzo!
- Jeg henter henne klokken seks. - Greit.
- Ha det. - Takk.
- Jeg har savnet deg. - Jeg har savnet deg.
Kom igjen. Jeg har laget noe godt til middag.
Pappa?
Skal du tilbake til Europa snart?
- Nei, ikke enda, vennen. - Jippi.
Men, Zo, du må være hos besteforeldrene dine
en liten stund til. Greit?
Nei. Jeg vil hjem.
Det vet jeg. Og jeg vil det mer enn noe annet, men
advokatene må avgjøre hvor det er best at du bor.
Greit? Det er en del av det som skjer når noens mamma dør.
Bare si til dem at jeg vil bo hjemme med deg og Enzo.
Greit.
Jeg skal si det.
- Ha det, pappa. - Ha det, vesla.
Du får henne annenhver helg til rettssaken.
- Etter det... - Det er alt eller ingenting.
Hør her, Denny.
Jeg vet at det ikke er dette du vil høre,
men advokaten deres sa klart fra.
Saken, siktelsen, alt kan forsvinne i morgen
om du sier fra deg omsorgen for Zoë.
Jeg har plikt til å sørge for at du forstår. Vi har pressmiddel nå.
Jeg snakker om besøksrett, privilegier.
Ting det blir mye vanskeligere å få
om du erklæres skyldig og besteforeldrene får omsorgen.
Pressmiddel.
Jeg sier ikke at vi ikke kan vinne.
Vi kan det.
Men vi kan også tape. Stort.
Vi kan ikke tape, Mark.
Alle kan tape. Du av alle mennesker burde vite det.
Bare tenk over det.
Jeg visste hva Denny tenkte.
Om han bare hadde et ratt å holde i, ville han ikke ha skjelvet på hendene.
"Bare du og jeg, Enzo."
Det sa han alltid når vi løp kveldsturer.
Kom igjen, Enz!
Men ikke den kvelden.
Vi var sammen, men alene.
Jeg begynte å legge en plan.
Vi skulle kjøre til Zoës skole en dag, hente henne uanmeldt
og dra rett til Montreal, der de har Grand Prix hver sommer.
Enz?
Enzo, bli der du er!
Enzo, nei!
Herregud!
- Jeg så ham ikke. - Det er ikke din feil.
Det var min. Dumt.
- Er han i orden? - Han puster enda.
- Jeg er så dum. - Vi får ham inn i bilen din.
Bilen kjører dit øynene ser. Hvordan kunne jeg glemme det?
Ayrton Senna hadde ikke trengt å dø i Imola.
Det var det jeg tenkte på vei til sykehuset.
Han traff betongveggen i Tamburellosvingen i 300 km i timen.
Men alle sier at han hadde overlevd hvis ikke en liten del av fjæringen
hadde gått gjennom hjelmen hans.
SEAVIEW dyresykehus
Innerste rommet.
Men jeg vet sannheten.
Senna døde den dagen fordi kroppen hadde oppfylt formålet sitt.
Sjelen hadde lært det den kom for å lære.
Og jeg visste at om jeg alt hadde lært det jeg skulle,
ville jeg også gå bort.
Men jeg hadde tydeligvis mer å gjøre.
Ganske mye indre blødning.
Også litt skader på nyrene.
Han er veldig heldig. Det kunne vært mye verre.
Jeg må være ærlig, Mr. Swift. Med en gammel hund som din
er slike skader ofte begynnelsen på slutten.
Røntgen, bedøvelse, smertestillende og nattillegg blir 812 dollar.
Takk.
Beklager. Kredittkortet ble avvist.
Greit. Her er bankkortet mitt.
Det står at du ikke har penger.
- Er det noe galt? - Jeg satt inn lønnen i dag, så den
må sikkert bare gå gjennom.
Jeg har litt kontanter. Jeg har
300 dollar.
Jeg kan gå i banken i morgen tidlig og komme med resten da.
Det går fint. Slikt skjer.
Skriv en kvittering for 300
og be Susan om å sende faktura for resten.
Faktisk...
Går det bra om jeg beholder 20?
Takk.
Er du klar til å dra hjem?
Medisinen holdt meg i en nesten konstant drømmetilstand i mange uker,
og jeg tilstår at det var en lettelse.
Alt for å erstatte uttrykket i Dennys ansikt.
Jeg kan ikke si om det er den rette avgjørelsen.
Men jeg støtter deg hundre prosent.
Jeg også.
Du gjør det du må gjøre. Zoë forstår det når hun blir eldre.
Besøkstimeplanen blir sånn vi diskuterte.
Pluss tre uker om sommeren, en uke i julen og i ferien i april.
- Hva med siktelsen? - Den droppes øyeblikkelig.
Som jeg sa, vi hadde pressmiddel.
Jeg fikk plutselig panikk.
- Jeg trenger en penn. - Drømte jeg fortsatt?
Hvem var denne mannen, denne bedrageren? Hva hadde han gjort med Denny?
Beklager. Den eneste jeg fant.
Og så ble alt avslørt.
Det var ikke Denny.
Det var sebraen.
Jeg kunne ha hindret at demonen ødela Zoës leker,
og jeg mislyktes.
Jeg visste at jeg måtte stoppe det... men hvordan?
Enzo! Gi meg papirene!
Kom hit!
- Hvor ble han av? - Ut vinduet!
Enzo, få papirene!
Det er ikke morsomt, Tony. Enzo, slipp dem! Nei!
Det er litt morsomt.
Du fikk frem poenget.
Ring advokatene deres.
Si at vi sees i retten.
Jeg er enig med Enzo.
- Er du sikker? - Jeg ga Eve et løfte.
Jeg gir ikke opp.
Jeg må få meg hund.
Denny ville risikere alt. Tapte han saken, mistet han Zoë.
Pusten hans den morgenen slo meg som uvanlig.
Dype innpust, raske utpust.
Det var en lyd jeg kjente igjen.
Det var sånn han pustet like før et løp.
Nå gjelder det, Enz.
Det er Tony.
Hei. Takk for at du kom.
Jeg skulle kommet til verkstedet, men han har ikke hatt det så bra.
- Ja, stakkars. - Enz, se hvem som er her. Det er Tony!
Hei, Enz. Hvordan går det?
- Lykke til, Den. - Takk.
Vil du se på TV?
Hunder er ikke tillatt i rettssalen,
så jeg måtte se for meg hva som skjedde på andre siden av byen.
Jeg fant på hele scener i hodet mitt,
drevet av Dennys fortellinger om dagens hendelser,
i tillegg til min egen sans for det melodramatiske.
- Protest, dommer! - Kanskje det var alderen min,
men fantasien min hadde for vane å ta litt av.
Nei, det gjorde jeg absolutt ikke.
Helt til...
Er det ikke mulig at du på et tidspunkt
bestemte deg for å øke farten?
Protest, dommer. Spørsmålet er stilt og besvart.
Hvordan?
- Ja. - Du husker ikke engang at du drepte...
Jeg er på vei.
Noe har skjedd. Vil du være med?
Hva er det, Den?
Med litt innsats skjønte jeg hva som hadde skjedd.
Jeg sverger.
I dag hadde Trish vitnet.
Kan du fortelle domstolen om den angivelige legemsbeskadigelsen?
Det skjedde sånn mannen min sa.
Så du så personlig at Dennis Swift
kastet mannen din, en mann som er 20 år eldre enn ham, i bakken,
så han bristet et ribbein og nesten håndleddet?
Ja.
Takk. Ingen flere spørsmål.
Du kan gå nå.
Jeg vil foreslå at vi tar en kort pause
mens jeg ser på vitneutsagnene og bevisene.
Jeg kan ikke.
Unnskyld?
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke gjøre dette. Jeg trodde jeg kunne, men jeg...
Jeg så ikke noe. Jeg sier bare det du ba meg si.
Beklager, men jeg klarer ikke dette lenger.
Jeg vet at Denny elsket Eve for høyt til å gjøre faren hennes noe.
Protest. Vitnet spekulerer.
Det er ditt vitne, advokat.
De frafalt siktelsen.
Alt sammen. Avvist.
Du klarte det, Denny. Det er over.
Han hadde klart det.
Sjansen Denny tok, hadde lønnet seg.
Om en sjåfør er modig nok til å skape sine egne forhold,
er regnet bare regn.
Pappa!
- Jeg har savnet deg. - Jeg har savnet deg.
Zoë var vår igjen.
Denny hadde vunnet henne tilbake, og det var tidenes seier.
Denny, det er Luca Pantoni som ringer.
Luca, ja. Hei.
Takk for at du ringer tilbake.
Jeg ville si fra om at
saken som holdt meg i USA, er løst.
Jeg kunne se for meg ham på terrassen til en storslått villa.
Jeg hører på stemmen din at den ble løst som du ville.
Ja.
Og jeg lurte på om jobben du tilbød meg tidligere,
- om den fortsatt er ledig? - Ja.
Da vil datteren min og jeg og hunden vår, Enzo,
gjerne komme til deg i Maranello.
Heter hunden din Enzo?
Ja, han er racersjåfør i hjertet.
Jeg skal be assistenten min ordne alt.
Velkommen til Ferrari.
Vi snakkes snart igjen, Denny.
Ciao.
- Hva er det, Zoë? - Jøss!
For et flott selskap. Se på alle gavene. Fin kake, Denny.
"Ønsker deg en eventyrbursdag."
Hva fikk du?
- Pappa, se! - Kult.
Jeg...
Om du vil jeg skal gå, kan jeg...
- Besta! - Hei, vennen.
Jeg hadde kanskje ikke tilgitt så lett.
Men Denny måtte tenke på Zoë.
Jeg hadde ofte hørt uttrykket "heve seg over det."
Besten!
Jeg kjente ingen som kunne holde hodet mer hevet enn Denny.
Den store niårsdagen.
Greit.
- Er du klar? - Klar,
ferdig, gå!
- Gratulerer med dagen. - Takk, pappa.
- Hvem vil ha kake? - Jeg!
Ja vel? Besta, hjelper du meg? Hent en kniv på kjøkkenet.
Noen ganger virker det som om livet mitt har vært både langt og kort.
Jeg føler at jeg har levd en evighet.
Enz!
Og likevel er det som om det ikke har gått et øyeblikk.
Enzo?
Jeg hører bekymringen i stemmen hans.
Hva skjedde, kompis?
Å, Enzo.
Jeg kjenner lukten av dagen på ham.
Motorolje og bensin og grillet kylling.
Kan du reise deg?
Jeg så en dokumentar om Mongolia på TV en gang.
Greit.
I Mongolia, når en hund dør,
blir han gravlagt høyt oppe i åsene, så folk ikke kan gå på graven.
Jeg er her, kompis.
Herren hans hvisker i ørene til hunden at han ønsker at i neste liv
skal hunden komme tilbake som menneske.
Ikke alle hunder blir mennesker, sier de. Bare de som er klare.
Vi må få deg opp.
Jeg er klar.
Jeg vet at døden ikke er slutten.
Eve sa det. Og jeg tror henne.
Når jeg kommer tilbake
er jeg nærmest voksen når jeg hentes ut av livmoren,
etter alle forberedelsene jeg har gjort.
Der er han.
Jeg skal gå blant medmennesker, slikke meg om munnen med den smidige tungen min
og trykke hender med fast grep.
Der er Enzoen min.
Og jeg skal lære folk alt jeg vet. Alt jeg har lært.
- Går det bra nå? - Jeg har det fint, Denny.
Jeg har det.
Du har alltid vært hos meg.
Du har alltid vært Enzoen min.
Første gang jeg så deg, visste jeg at vi skulle være sammen.
Jeg er glad i deg.
Hva gjør du her?
Jeg tenkte vi kunne dra til banen. Jeg har en overraskelse til Enzo.
Takk for at du ordnet dette, Don. Vi skal ikke være ute lenge.
Ta deg god tid. Banen er din.
- Ha det moro. - Takk, vennen.
Ikke for stramt? Greit.
Er du klar?
Greit.
Sjåfører, start motorene.
Jeg har aldri følt meg så spesiell.
Du klarte det.
Bremsene og dekkene er varme. Skal vi ta en rask runde?
Jeg vil bli her ute for alltid.
Bli hos dem for alltid.
Denne tar vi i høy fart. Går det bra?
Jeg skulle ønske jeg kunne se hva som venter dem i Maranello.
Denny blir en flott sjåfør for Ferrari.
Så flott at en dag kommer de til å velge ham
og la ham prøvekjøre for Formel 1-laget.
"Sett meg på prøve", kommer han til å si. Jeg vil se det.
Enzo!
Men vi kan ikke få alt vi vil ha.
Dessuten dveler ikke de beste sjåførene ved fremtiden eller fortiden.
De beste sjåførene tenker kun på nåtiden.
Du har vært en god venn.
En veldig god venn.
Bestevenner.
Kom hit.
Vi skal hjem snart.
Men inntil videre vil jeg bare ha én runde til.
Bare én til.
Jeg bjeffer igjen så han vet det.
Fortere, Denny!
MUGELLO I ITALIA ÅTTE ÅR SENERE
Pappa!
Det er noen her som vil treffe deg.
Kom igjen. De er store fans. Du kommer til å like dem.
Du er sjefen.
Vi er dine største fans. Datteren din sa det var greit.
Så klart.
Sønnen min snakker alltid om deg.
Han kjører go-kart. Han er veldig flink.
Kan du signere programmet?
Vi skal se løpet fra midtbanen i morgen.
Enzo?
Jeg heter Enzo.
Han vil bli mester. Som deg.
sønnen din minner meg om en gammel venn.
Her er telefonnummeret mitt i Maranello.
Når du tror sønnen din er klar, kan du ringe meg.
Jeg skal se til at han får riktig undervisning.
Han snakker alltid om deg.
Han sier at du er tidenes beste sjåfør.
Bedre enn Senna til og med.
Han er racersjåfør i hjertet.
Kom igjen.
Oversatt av: Heidi Rabbevåg, Deluxe